SHABBAT CANDLES FOR 
MEN AND WOMEN
R TAUBES

1שמות פרק כז
(כ) וְאַתָּה תְּצַוֶּה אֶת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְיִקְחוּ אֵלֶיךָ שֶׁמֶן זַיִת זָךְ כָּתִית לַמָּאוֹר לְהַעֲלֹת נֵר תָּמִיד:
2בעל הטורים שמות פרק כז
תצוה. בגימטריא נשים צוה. רמז להדלקת הנר לנשים חובה בשבת:
3תלמוד בבלי מסכת שבת דף כה עמוד ב
רבי ישמעאל אומר כו'. מאי טעמא? - אמר רבא: מתוך שריחו רע, גזרה שמא יניחנה ויצא. אמר ליה אביי: ויצא! - אמר ליה, שאני אומר: הדלקת נר בשבת - חובה, דאמר רב נחמן בר רב זבדא, ואמרי לה אמר רב נחמן בר רבא אמר רב: הדלקת נר בשבת - חובה, רחיצת ידים ורגלים בחמין ערבית - רשות, ואני אומר: מצוה. מאי מצוה? - דאמר רב יהודה אמר רב: כך היה מנהגו של רבי יהודה בר אלעאי, ערב שבת מביאים לו עריבה מלאה חמין, ורוחץ פניו ידיו ורגליו, ומתעטף ויושב בסדינין המצוייצין, ודומה למלאך ה' צבאות,
4רש"י מסכת שבת דף כה עמוד ב
 ויצא - מאי איכפת לן?
  חובה - כבוד שבת הוא, שאין סעודה חשובה אלא במקום אור כעין יממא, בפרק בתרא דיומא (עה, ב).
  רחיצת ידים ורגלים - ערבית ליל שבת.
5רמב"ם הלכות שבת פרק ה
 הלכה א
הדלקת נר בשבת אינה רשות אם רצה מדליק ואם רצה אינו מדליק, ולא מצוה שאינו חייב לרדוף אחריה עד שיעשנה כגון עירובי חצרות או נטילת ידים לאכילה אלא * חובה, ואחד אנשים ואחד נשים חייבין להיות בבתיהן נר דלוק בשבת, אפילו אין לו מה יאכל שואל על הפתחים ולוקח שמן ומדליק את הנר שזה בכלל עונג שבת, וחייב לברך קודם הדלקה ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם אשר קדשנו במצותיו וצונו א להדליק נר של שבת, כדרך שמברך על כל הדברים שהוא חייב בהם מדברי סופרים.   
6שולחן ערוך אורח חיים הלכות שבת סימן רסג
   סעיף ב
אחד האנשים ואחד הנשים, חייבים להיות בבתיהם נר דלוק בשבת; אפי' * (ט) אין לו ד מה יאכל ה שואל * (י) על הפתחים ולוקח שמן ומדליק את הנר, שזה בכלל עונג שבת הוא.   
7תוספות מסכת שבת דף כה עמוד ב
  הדלקת נר בשבת חובה - פי' במקום סעודה דחובה היא שיסעוד במקום הנר משום עונג אבל מהדלקת נר גופיה לא הוה פריך אביי דפשיטא דחובה היא דהתנן (לקמן דף לא:) על ג' עבירות נשים כו' על שאינן זהירות בהדלקת הנר.
 	8תלמוד בבלי מסכת שבת דף לא עמוד ב
 משנה. על שלש עבירות נשים מתות בשעת לידתן: על שאינן זהירות בנדה, בחלה, ובהדלקת הנר.   
9רמב"ם הלכות שבת פרק ה
  הלכה ג
המדליק צריך להדליק מבעוד יום קודם שקיעת החמה, ונשים מצוות על דבר זה יותר מן האנשים לפי שהן מצויות בבתים והן העסוקות במלאכת הבית, ואף על פי כן צריך האיש להזהירן ולבדוק אותן על כך ולומר לאנשי ביתו ערב שבת קודם שתחשך הדליקו את הנר, ספק חשיכה ונכנס השבת ספק לא נכנס אין מדליקין.   
את הנר, ספק חשיכה ונכנס השבת ספק לא נכנס אין מדליקין.   	
	10שולחן ערוך אורח חיים הלכות שבת סימן רסג
סעיף ג
(יא) ו הנשים מוזהרות בו יותר, (יב) ז מפני שמצויות בבית ועוסקות בצרכי הבית. אם אין ידו משגת לקנות נר לשבת ולקידוש היום, (יג) ח נר שבת קודם. וכן אם אין ידו משגת לקנות נר לשבת ונר לחנוכה, נר שבת קודם (יד) ט משום שלום הבית, דאין שלום בבית בלא נר. (ואם אין ידו משגת לקנות יין לקידוש ולקנות נר חנוכה ע"ל סימן תרע"ה).   
11משנה ברורה סימן רסג
 (יא) הנשים מוזהרות - ואפילו אם ירצה הבעל להדליק בעצמו [כ] האשה קודמת [כא] אם לא שיש הרבה נרות יכול הוא ג"כ להדליק. וכשהיא יולדת בשבת ראשונה מדליק הבעל ומברך. ובימי נדותה האשה מברכת בעצמה [אחרונים]:
12משנה ברורה סימן רסב
 (יא) מיד אחר וכו' - וגם הנשים נוהגות קודם הדלקת הנרות לרחוץ את עצמן וללבוש בגדי שבת ואשרי להם אמנם בימים הקצרים שמתאחרים לישב בחנות ואח"כ רוחצות ולובשות ובין כך יבואו חו"ש לספק חילול שבת לכן טוב להזהיר להם שיקדימו לבוא לרחוץ וללבוש וכשמתאחרת מצוה יותר שתדליק כך במלבושי חול מלבוא חו"ש לספק חילול שבת ואם הבעל רואה שמתאחרת מצוה גדולה שהוא ידליק הנרות ולא ישגיח בקטטת אשתו ומצוה גדולה יותר לישב בחשך מלחלל שבת חו"ש [ח"א]:
	13תלמוד ירושלמי מסכת שבת פרק ב דף ה טור ב /ה"ה
ובהדלקת הנר אדם הראשון דמו של עולם דכתיב ואיד יעלה מן הארץ וגרמה לו חוה מיתה לפיכך מסרו מצות נדה לאשה ובחלה אדם הראשון חלה טהורה לעולם היה דכתיב וייצר ה' אלהים את האדם עפר מן האדמה ותייא כיי דמר רבי יוסי בר קצרתה כיון שהאשה מקשקשת עיסתה במים היא מגבהת חלתה וגרמה לו חוה מיתה לפיכך מסרו מצות חלה לאשה ובהדלקת הנר אדם הראשון נרו של עולם היה שנאמר נר אלהים נשמת אדם וגרמה לו חוה מיתה לפיכך מסרו מצות הנר לאשה
14תלמוד בבלי מסכת שבת דף לב עמוד א
נשמה שנתתי בכם קרויה נר - על עסקי נר הזהרתי אתכם. אם אתם מקיימים אותם - מוטב, ואם לאו - הריני נוטל נשמתכם
15רש"י מסכת שבת דף לב עמוד א
הריני נוטל נשמתכם - ותאבד רביעית דמכם, ויכבה נרכם, ויבטל שם ראשיתכם, ונשים נצטוו על כך, כדאמרינן בבראשית רבה: היא איבדה חלתו של עולם - שעל ידה נטרד אדם הראשון שנתרם כחלה, וכבתה נרו של עולם, ושפכה דמו, ועוד, שצרכי הבית תלוין בה.
16בראשית רבה (וילנא) פרשת בראשית פרשה יז
ח  ומפני מה ניתן לה מצות נדה, על ידי ששפכה דמו של אדם הראשון לפיכך ניתן לה מצות נדה, ומפני מה ניתן לה מצות חלה, על ידי שקלקלה את אדם הראשון שהיה גמר חלתו של עולם, לפיכך ניתן לה מצות חלה, ומפני מה ניתן לה מצות נר שבת, אמר להן על ידי שכבתה נשמתו של אדם הראשון לפיכך ניתן לה מצות נר שבת.     
17מדרש תנחומא (ורשא) פרשת נח סימן א
(א) ילמדנו רבינו על כמה עבירות נשים מתות בשעת לדתן, כך שנו רבותינו על שלשה וכו' ושלשתן מן התורה, נדה דכתיב (ויקרא טו) ואשה כי יזוב, חלה (במדבר טו) ראשית עריסותיכם, הדלקת הנר דכתיב (ישעיה נח) וקראת לשבת עונג זו הדלקת הנר בשבת, וא"ת לישב בחשך אין זה עונג שאין יורדי גיהנם נדונין אלא בחשך שנאמר (איוב י) ארץ עיפת' כמו אופל, ומה ראו נשים להצטוות על שלש מצות האלו, אמר הקב"ה אדה"ר תחלת בריותי היה ונצטווה על עץ הדעת וכתיב בחוה (בראשית ג) ותרא האשה וגו' ותתן גם לאישה עמה ויאכל וגרמה לו מיתה ושפכה את דמו, וכתיב בתורה (שם /בראשית/ ט) שופך דם האדם באדם דמו ישפך תשפוך דמה ותשמור נדתה כדי שיתכפר לה על דם האדם ששפכה, מצות חלה מנין היא טמאה חלתו של עולם דא"ר יוסי בן דוסמקא (נ"א קצרתא) כשם שהאשה מקשקשת עיסתה במים ואח"כ היא מגבהת חלתה כך עשה הקב"ה לאדם הראשון דכתיב (שם /בראשית/ ב) ואד יעלה מן הארץ והשקה ואח"כ וייצר ה' אלהים את האדם עפר וגו', הדלקת הנר מנין היא כבתה נרו של אדם דכתיב (משלי כ) נר אלהים נשמת אדם לפיכך תשמור הדלקת הנר. 
18משנה ברורה סימן רסג
 (יג) נר שבת קודם - ואע"ג דקידוש דאורייתא מ"מ על היין דרבנן דמן התורה יוצא בתפלה וכמו שנכתוב בסימן רע"א ועוד דהא יכול לקדש על הפת:
19תוספות מסכת שבת דף כה עמוד ב
 חובה - ויש שרוצים לומר דאין לברך אהדלקת נר מדקרי ליה חובה כדאמרינן (חולין קה.) מים אחרונים חובה ואין טעונין ברכה ואומר ר"ת דשיבוש הוא דלא דמי למים אחרונים דלא הוי אלא להצלה בעלמא אבל הדלקת נר היא חובה של מצות עונג שבת וכמה חובו' הן דטעונין ברכה 
20רא"ש מסכת שבת פרק ב
 סימן יח - אבל הדלקת נר בשבת שייך ביה ברכה דאית בה מצות עונג שבת. ולגבי רחיצת ידים ורגלים בחמין דלא הוי מצוה כל כך קרינן להו חובה. 
21תלמוד בבלי מסכת שבת דף כה עמוד ב
 ותזנח משלום נפשי נשיתי טובה. מאי ותזנח משלום נפשי? - אמר רבי אבהו: זו הדלקת נר בשבת.
22רש"י מסכת שבת דף כה עמוד ב
הדלקת נר בשבת - שלא היה לו ממה להדליק, ובמקום שאין נר אין שלום, שהולך ונכשל והולך באפילה
	23מרדכי מסכת שבת פרק במה מדליקין
אומר מהר"ם [רמז רצד] דבחורים ההולכים ללמוד חוץ לביתם צריכין להדליק נר של שבת בחדרם ולברך עליו משום דהדלקת נר בשבת חובה משום שלום בית שלא יכשל בעץ או באבן אבל מי שהוא אצל אשתו א"צ להדליק בחדרו ולברך עליו לפי שאשתו מברכת עליו בשבילו גם אומר שמותר להדליק בבית בע"ש בקיץ ואוכל בחצר ויהיה לו אורה מן היום משום דנר שבת אינו אלא משום שלא יכשל בעץ או באבן והרי יש לו אורה גדולה ואמר בשם אביו רבינו ברוך כי גדול אחד הנהיג כן בגרמייז"א:
24רמב"ם הלכות שבת פרק ל
   הלכה ה
מסדר אדם שולחנו בערב שבת ואף על פי שאינו צריך אלא לכזית, וכן מסדר שולחנו במוצאי שבת ואף על פי שאינו צריך אלא לכזית, כדי לכבדו בכניסתו וביציאתו, וצריך לתקן ביתו מבעוד יום מפני כבוד השבת, ויהיה נר דלוק ושולחן ערוך ומטה מוצעת שכל אלו לכבוד שבת הן.
25ערוך השולחן אורח חיים הלכות שבת סימן רסג
 סעיף א
כתב הרמב"ם ריש פ"ה הדלקת נר בשבת אינה רשות אם רצה מדליק ואם רצה אינו מדליק ואינו מצוה שאינו חייב לרדוף אחריה וכו' אלא זה חובה ואחד אנשים ואחד נשים חייבין להיות בבתיהם נר דלוק בשבת אפילו אין לו מה יאכל שואל על הפתחים ולוקח שמן ומדליק את הנר שזה בכלל עונג שבת וחייב לברך קודם הדלקה ברוך אתה ד' אמ"ה אשר קדשנו במצותיו וצונו להדליק נר של שבת כדרך שמברך על כל הדברים שהוא חייב מדברי סופרים עכ"ל ואע"ג דעל כל עונג שבת אין מברכין מיהו הדלקת הנר היתה תקנה בפ"ע כדאמרינן [כ"ה:] הדלקת נר בשבת חובה ופירש"י הטעם דכבוד שבת הוא שאין סעודה חשובה אלא במקום אור כעין יממא עכ"ל ולרש"י אין זה מעונג שבת אלא מכבוד שבת:   
    סעיף ב
והרמב"ם עצמו בפ"ל [הל' ה'] חשיב הדלקת הנר מכבוד שבת שכתב שם ויהיה נר דלוק ושולחן ערוך ומטה מוצעת שכל אלו לכבוד שבת הן עכ"ל וצ"ל דתרווייהו איתנהו דבמקום שאוכלין הוה מכבוד שבת ובשארי חדרים הוה מעונג שבת שלא יכשל בהליכתו שם וזהו שאמרו שם ותזנח משלום נפשי זה הדלקת נר בשבת דכשיש נר יש שלום ולא יכשלו ליפול ולכן מפני שיש בזה כבוד ועונג החמירו בה חכמים ועשאוה כמצוה בפ"ע עד שמברכין עליה ביחוד ועוד כיון דלדעת בה"ג שיתבאר הוי זה קבלת שבת להאשה המדלקת לכן וודאי שייך ברכה על זה [ובהגמ"י אות א' ובמרדכי הביאו ברכה זו מירושלמי פ"ד דביצה ופ' הרואה שמברכין אשר קדשנו וכו' להדליק נר לכבוד שבת ע"ש ואני לא מצאתי זה בירושלמי ועתו"ס שבת סק"א דבמקום אכילה מיקרי עונג ודבריו תמוהים וזהו נגד דברי רש"י והרמב"ם פ"ל שהבאנו וגם מלשון הרמב"ם בכאן שכתב אפילו אין לו מה יאכל מבואר שאינו כן ודו"ק]:   
26ביאור הגר"א אורח חיים סימן תקכט
 שזהו כו'. לשון הרמב"ם בפ' ל' מהלכות שבת ארבעה דברים נאמרו בשבת שנים מן התורה ושנים מדברי סופרים והן מפורשין ע"י הנביאים שבתורה זכור ושמור ושנתפרשו ע"י הנביאים כבוד ועונג שנאמר וקראת לשבת עונג ולקדוש ה' מכובד איזהו כבוד כו' שימנע אדם מן המנחה ולמעלה מלקבוע סעודה כו' ור"ל עונג הוא בשבת עצמו וכבוד הוא בע"ש וכן כסות נקיה ע"ש וז"ש בשבת ענג ובי"כ כבוד לבד וכנ"ל:
27הגהות מיימוניות הלכות שבת פרק ה
  [א] וכן ביום טוב נהגו להדליק נר וכן איתא בירושלמי פרק המביא כדי יין המדליק נר ביום טוב צריך לברך אשר קבמ"ו להדליק נר של יו"ט. ובפרק הרואה ירושלמי גרסינן להדליק נר לכבוד יו"ט ודכוותיה בשבת אומר לכבוד שבת. מצאתי בשם רבינו זצ"ל שמותר להדליק נר בבית לאכול בחצר אם ירצה. ורבינו שמחה משפיר"א היה רגיל לעשות כן, עיין בפרק ערבי פסחים:   
28תלמוד בבלי מסכת מנחות דף מב עמוד ב
אלא לאו היינו טעמא, כל מצוה דעשייתה גמר מצוה, כגון מילה, אע"ג דכשירה בעובד כוכבים - בישראל צריך לברך, וכל מצוה דעשייתה לאו גמר מצוה, כגון תפילין, אע"ג דפסולות בעובד כוכבים - בישראל אינו צריך לברך,

29רמב"ם הלכות ברכות פרק יא
הלכה ח
כל מצוה שעשייתה היא גמר חיובה מברך בשעת עשייה, וכל מצוה שיש אחר עשייתה צווי אחר אינו מברך אלא בשעה שעושה הצווי האחרון, כיצד העושה סוכה או לולב או שופר או ציצית או תפילין או מזוזה אינו מברך בשעת עשייה אשר קדשנו במצותיו וצונו לעשות סוכה או לולב או לכתוב תפילין מפני שיש אחר עשייתו צווי אחר, ואימתי מברך בשעה שישב בסוכה או כשינענע הלולב או כשישמע קול השופר או כשיתעטף בציצית ובשעת לבישת תפילין ובשעת קביעת מזוזה, אבל אם עשה מעקה מברך בשעת עשייה אשר קדשנו במצותיו וצונו לעשות מעקה, וכן כל כיוצא בזה.   
	30מרדכי מסכת שבת פרק במה מדליקין
הגה"ה רבינו משולם לא היה מברך על הדלקת הנר משום דאמרינן פרק התכלת [מנחות דף מב ב] כל מצוה שאין עשייתה גמר מלאכת מצותה אין מברכין עליה ונר שבת אין גמר עשייתה אלא בשעת אכילה כדאמרינן בערבי פסחים [פסחים דף קא א] ור"י אומר שיש לברך ולא קשה מהתכלת דגמר מצותה היא שרואין בה לשמש בבית ולישא הכלים על השולחן
	31ספר הישר (חלק התשובות) סימן מה
ד. (בענין ברכת נר בשבת).   גם שמעתי שעקרו ברכת נר בשבת וחיללו המקדש וחבת המצוה כי כמה חובות טעונות ברכה +עיין תוס' שבת כ"ה ע"ב ד"ה חובה+ ואינו דומה למים אחרונים שחובה ואינם טעונים ברכה, דלא משום חיבת מצות הוא אלא משום סכנה אע"ג דסמכינן אוהייתם קדושים +ברכות דף נ"ג ע"ב, ועיין במחזור ויטרי צד /שמונים/ שכתב דלכך מברכין אנר של שבת משום דחובה איקרי ואסמכוה אקרא, ועיין בשלטי גבורים ובהגהת מרדכי שבת פ"ב שכתבו עוד טעם אחר לרבנו משלם משום דאמרינן בפ' התכלת כל מצוה שאין לעשותה גמר מלאכת מצותה אין מברכין עליה, ועיין במרדכי שם תשובת ר"י על זה, ועיין לקמן בתשובת ר"ת לר"מ עצמו שהביא גם טעם זה+ ובספרי אגדה נמצאת והוא לנשים למען כיבו אורו של31 עולם כמפורש בבראשית רבה ובסדר רב עמרם איתא ונדה וחלה והדלקה שלשתן חובה וברכה לשלשתן +זה הלשון לא מצאתי בסדר רב עמרם שלנו.   	אמנם בתחילת סדר שבתות דף כ"ד ע"ב בדפוס הנ"ל פסק לברך והובאו שם ממש דברי מחזור ויטרי הנ"ל. + וקודמת לקידוש היום ולנר חנוכה +שבת דף כ"ג ע"ב+ וכמה ברכות מצאנו בסדר ר' סעדיה ברוך המרבה שמחות ובהלכות רב יהודאי אשר צג אגוז וכיוצא בהן הרבה, אע"פ שאינן כתובות וכ"ש שכתובה בספרי אגדה ובדרשות שדורשין בשבת וכל השומע ישחק לו וכל העוקרה יעקר.
32ספר הישר (חלק התשובות) סימן מז
ו. בענין ברכת נר שבת).   וברכת נר כמו כן הורה הוא +הרב ר' אליהו+ ונוהג תחילה, וכן במקומות אחרים הרבה ראינו שאין נוהגין לברך. וטעמא דמסתבר שאין הדלקתה גמר מצותה, ואינה [אלא] כדי להאיר בלילה. ואם היתה עששית דולקת והולכת אינו חייב לכבותה ולהדליקה כדאשכחן לענין נר חנוכה +שבת דף כ"ב ע"א+ 
  	33ספר הישר (חלק התשובות) סימן מח
ו.(בענין ברכת נר בשבת).ומה שכתבת שגם הורה +כלומר ר' אליהו+ בנר שבת שלא לברך ומסתבר טעמא שאינה גמר מצותה הא ליתא שגמר מצותה היא כנר חנוכה דלפרסומי ניסא היא וה"נ מדהוה שלום ביתו דאין לו להקדים ולא לאחר +שבת דף כ"ג ע"ב. מימרא דההוא סבא לדביתהו דר"י, ועיין במרדכי שבת פ"ב שהביא טעם זה בשם ר"י.. + ולא דמי לתפילין וציצית דפטרינן ליה מברכת מצוה בהתכלת +מנחות דף מ"ב ע"א+ לפי שאחרי העשיה יש לבישה והנחה כאילו מברכינן לעשות בפתילה בשבת.
34שולחן ערוך אורח חיים הלכות שבת סימן רסד
סעיף ט
א"צ להבהב הפתילה (פי' ענין הבהוב יפול על דבר שאינו נשרף לגמרי וגם לא קיים לגמרי) (אל תאכלו ממנו נא (שמות יב, ט), תרגום יונתן מהבהב). הגה: (כח) טו ומ"מ נהגו להדליק הפתילה ולכבותה כדי שתהיה מחורכת ותאחז בה האור יפה (טור).   
35משנה ברורה סימן רסד
 (כח) ומ"מ נהגו - ואף [כ] בנר הכרוך כעין שלנו עושין כן. וזה [כא] יעשה האיש מתחלה ויהיה תועלת שלא תשהה האשה בהדלקתה בהגיע זמנה:
36שולחן ערוך הרב אורח חיים הלכות שבת סימן רסג
סעיף ה - אחד האנשים ואחד הנשים חייבים להיות בבתיהם נר דלוק בשבת אלא שהנשים מוזהרות בו יותר מפני שמצויות בבית ועוסקות בצרכי הבית ועוד מפני שהיא כבתה נרו של עולם לכך נתנו לה מצות הדלקת נר שבת שתתקן מה שקלקלה ולפיכך אף אם ירצה הבעל להדליק בעצמו האשה קודמת ומכל מקום טוב שהוא יתעסק בתיקון הפתילות והנרות וגם ידליק בשאר חדרים שאין אשה מדלקת שם ונוהגין כשהאשה יולדת הבעל מדליק ומברך